Uloge:
DALEKO OD RAJA
Mogu da spavam kod Hača? G-đa Hačinson je dozvolila.
Ne. Tvoj otac i ja izlazimo. Moraš da čuvaš sestru.
Bestraga. -Pomeri se da majka može da parkira.
Šeri Siger kaže da koštaju samo pet, šest dolara.
Molim te, mama, mogu li?
Sibil, hvala nebesima. -Znala sam da ćete u nabavku.
Dejvide, pomozi Sibil. -Zašto Dženis ne mora?
Ne mora. Zato što ona nosi sve svoje stvari
i ide pravo na kupanje. Otac i ja večeras izlazimo,
zato vas dvoje večerajte ranije i pomozite Sibil.
Da, mama. -Je li me zvao gospodin Vitaker?
Ne. -Kako ti se on dopada? -Mogu li da ih dobijem?
Videću sa tvojim ocem, rekla sam ti. Požuri sad.
Dejvide, ostavi bicikl i pomozi. Gde ti je jakna?
Unutra.
Zdravo, stranče. Zar te neću videti za 3 sata?
Hoćeš. Ostavila sam dobavljače, moram da žurim.
Imaš uzorke? -Nego. -Uđi, taman si me uhvatila.
Samo na kratko.
Šta sam ti rekla, Dejvide? -Uneću poslednju kesu.
Zamisli sto postavljen kako sam ti pokazala...
Sa plavim obrubom. Zar nije lepo? -Jeste. -Da?
Ujutru zovem dobavljače, ti potvrdi za depozit
i u poslu smo, dušo. -Magnatek '57, evo nas.
Još kako.
Hvala što si svratila. -Vidimo se u osam.
Znaš Frenka. U minut.
Majko? Kad si bila mala izgledala si kao ja?
Znači da ću ja kad porastem izgledati kao ti?
Da li želiš da izgledaš kao ja, mila?
Da. Nadam se da ću biti isto tako lepa.
Divan kompliment iz usta moje prelepe kćeri.
19:15! Gde je vaš otac, za ime sveta?
Sibil! Jesam li ostavila rukavice na stočiću u holu?
Da. Vidim ih.
Skoro je 19:20. G. Vitaker se nije javio.
Strašno sam uznemirena. Hvala.
Zvala sam i kancelariju mada znam da nije tamo.
Nadam se da je to on... -Rezidencija Vitakerovih.
Ovde hartfordska policija. Tražim g-đu Frenka Vitakera.
Ko je? -Policija.
Halo? -Gospođa Frenka Vitakera? -Da.
Sačekajte, molim vas.
Keti... -Frenk? Dobro si? Šta se desilo?
Sve je u redu, u pitanju je zabuna.
Moraš da dođeš po mene, ovako neće da me puste.
Ne brini, dragi. Odmah dolazim.
Mogu li ja nešto da učinim? -Samo pazi decu. Brzo ću.
POLICIJA HARTFORDA
Vaša kopija, gospođo. I potvrda.
Frenk!
Da nije bilo onog policajca žutokljunca,
ne bi napravili čitav ovaj cirkus.
Hoće da sačuvaju obraz. Video sam dripca kog traže.
Nisu hteli da me slušaju.
Dakle, pili ste posle posla?
Ne razumem. -Rekli su da si bio pijan.
Isuse! Popio sam koktel sa Bilom kad smo završili!
Zbog toga treba da me uhapse? -Ne dragi, naravno.
Cela stvar me je razbesnela.
Dobro je. I kola su u redu. Stradao je samo branik.
Znaš da je meni sve to isto.
Žao mi je što smo propustili zabavu.
Dobro je. Kaže da je bilo dosadno
uz tračeve Mone Loder. -Žao mi je.
Dragi, nema razloga da se izvinjavaš.
U pitanju je smešna, nesretna greška.
Strašno sam umoran.
Sigurno. Spavaj sada.
Stigao je autobus! -Želim vam lep dan u školi!
Zdravo!
Nećeš još jedan tost? -Kasno je, idem na posao.
Da ti spremim ručak? -Ne, idem na poslovni ručak.
Sibil, ako je mlekar, ček je u fioci!
Drago mi je da se bolje osećaš, dušo. -Hvala, mila.
Oprostite. -Gospođa Likok ima dogovoreno sa vama.
Bože, zanela sam se. Oprostite, molim vas.
Izvinjavam se. Ali, iskrenost je uvek najbolja.
Do viđenja, draga. -Do viđenja, dušo.
Gospođo Likok. -Drago mi je.
Vaš suprug je veoma šarmantan.
Hvala vam. I mi ga mnogo volimo.
Molim vas, uđite. Raskomotite se.
Ne znam zašto želite mene da intervjuišete.
Nedeljnu gazetu čitaju žene kao vi, domaćice.
Dobar društveni list ne mora da donosi samo tračeve.
Vi ste ponosna supruga uspešnog direktora prodaje,
organizujete zabave, stojite uz supruga na prigodama.
Za sve u Konektikatu,
vi ste gospodin i gospođa Magnatek.
Hvala vam. To je veoma laskavo.
Ipak, ja živim kao svaka druga supruga i majka.
Zapravo mislim da nikada nisam poželela drugo...
Šta je bilo, mila?
Učinilo mi se da sam videla nekog u našem vrtu.
Za ime sveta!
Zaboga! Možda bi trebalo da zovete policiju.
Izvinite! Mogu li da vam pomognem?
Ko ste vi? -Oprostite. Rejmond Digan, Otisov sin.
Došao sam da uzmem... -Vi ste Otisov sin?
Molim vas oprostite što sam vam se onako obratila.
Nisam znala ko je to u dvorištu. -Nema potrebe.
Kako vam je otac? Znam da je bio u bolnici.
Moj otac je umro.
Nisam znala. Mnogo mi je žao.
Primite naše saučešće. Bio je divan, posvećen čovek.
Hvala vam. -Gospođo? Dobavljač vas traži.
Hvala. Izvinite me. -Svakako.
Oprostite, gospođo Likok. Samo još minut.
Dobro jutro, Magnatek. Kome da prebacim poziv?
Dobro jutro, g. Vitaker. -Dobro jutro. Lepa haljina.
Dobro jutro, Marlen. Sten. -Dobro jutro, g. Vitaker.
Kako je danas drugi najbolji igrač golfa u Hartfordu?
Jesmo li već prekoračili budžet? Nemoj mi reći
da su naše žene konačno preterale sa zabavama.
Skoro. Milstajn je zvao, Njujork je skratio rok.
Hoće li da nas unište? Zna li Dag? -Zvao sam ga.
Obavesti Daga i ostale, imamo radni ručak.
Marlen, prebaci za uveče planiranje proizvodnje.
I pozovi moju ženu, molim te. Hvala, Sten.
Gospodine? Gospođa Vitaker na liniji 1.
Žao mi je, Frenk.
Razumem. Volela bih da ne radiš toliko.
Naročito posle... znaš.
Dobro. Do viđenja, dragi.
Strašno mi je žao. Gde da stanem?
Napravićemo još jednu fotografiju pored kamina.
Dobro je. Nasmešite se. -Zar nije divna?
Ostanite mirni...
To bi bilo sve. Bobe, Rik, gospodo...
Sigurni ste da možete sami do kuće?
Hvala, Dejvise. Kao zamenik zapovednika USS Makmilana
sposoban sam da nađem svoja kola.
U redu. -Da vas ujutru vidim čile i vesele!
Gde si se uputio, daso?
TRI EVINA LICA ČUDO NA KIŠI
Dejvide, rekla sam da ugasiš tu larmu i legneš!
Molim te, samo jednom? -Ne. I tačka. -Bog te...
Taj jezik nećeš koristiti u ovoj kući. Polazi.
I ne zaboravi da opereš zube.
Dokumenta, molim.
Molim? -Dokumenta. Vašu vozačku dozvolu.
Hvala, gospodine. Želim vam prijatno veče.
Šta biste večeras, gospodine? -Skoč. Bez leda.
Izvolite.
Još jednom isto.
"Da li stoji stara izreka da iza uspešnog muškarca
stoji uspešna žena? U ovom slučaju
supruga i majka, gospođa Magnatek.
Ketlin Vitaker potvrđuje staru izreku.
Žena posvećena porodici i dobra prema crncima."
Da vidim. Šta je toj ženi? -Odakle joj to?
Keti je liberalna od kako je igrala na letnjoj pozornici
sa seksi jevrejskim momcima. Zašto su je zvali Crvena?
Pobogu. Hajdemo unutra dok ne naiđe Makarti.
Vidi kako je lepa marama! -Vetar je doneo odnekud.
Ovo nije tvoj dan, zar ne? -Stvarno su te zvali Crvena?
Zaboga!
Je li neko za dakari? -Bolje ne.
Meni je jedan dosta.
Dobro, devojke. Dosta izbegavanja teme.
Nensi? -Ne mogu. -Ne može biti tako strašno.
Dakle, Majk insistira...
Na jednom nedeljno. -Ti si dobro prošla.
Jednom nedeljno? -Srećnice. Ron bi dva, tri puta.
Tri puta? Stvarno? -I to kako. -Nije to ništa.
Moja prijateljica, Širli Doson...
Njen je muž je hteo svake noći. I još...
Tri puta vikendom.
Možete li to da zamislite?
Bilo je divno, Ketlin! -Do viđenja, devojke!
Piletina je bila božanstvena. -Hvala, El. -Zvaću te sutra.
Dobro. Do viđenja.
Da li je ovo možda... Izvinite. -Vi ste je našli.
Da. Na brezi, iza kuće.
Vetar je duvao, pa sam je stavila oko vrata.
Mislio sam da je vaša. -Ko je još toliko odsutan?
Ne, zbog boje. Pristaje vam.
Hvala vam, gospodine Digan. Što ste je našli.
Rejmond, molim vas. -Hvala ti, Rejmonde.
Uzgred, sve divno izgleda. -Sve je pod kontrolom.
Sigurno ti nije bilo lako da preuzmeš očev posao.
Imam očev posao, radnju i brigu o mojoj devojčici.
Nemam mnogo vremena da razmišljam.
Nisam znala da imaš decu. -Samo jedno. Saru.
Koliko ima? -11 godina.
Sigurno je divno dete, ponos roditelja.
Žena mi je umrla kada je Sara imala 5 godina.
Žao mi je. -Hvala. Sara i ja...
Sasvim se lepo snalazimo. Imam njenu sliku.
Evo. To je moja Sara. -Divna je! Kakve oči ima.
A kakvu radnju imaš? -Za baštovane, u Hotornu.
U početku sam pružao usluge baštovanima,
dok pre 6 godina nisam otvorio radnju.
Samo sam za to bio kvalifikovan.
To je divno. Treba da budeš ponosan.
Jesam. Svratite, ako se nađete u kraju. -Hoću.
Dobro. -Hvala ti. -Nema na čemu.
Ako je tvoj otac... Neka, Sibil. Ja ću.
Halo? Frenk, još nisi krenuo?
Zar opet!
U redu. Do viđenja, dragi.
Još ne dolazi kući? -Ne, zakasniće.
Otac nikad ne želi da dođe kući. -Naravno da želi.
Ali mnogo radi i pod velikim je pritiskom.
Da! -Umukni! -Dosta, Dženis!
Znaš šta, Sibil?
Zagrej tanjir g. Vitakera, ja ću mu odneti večeru.
U grad? -Nije daleko. A deca su namirena.
Poštedeću g. Vitakera pereca i kafe.
Hvala.
Nosim nešto suprugu na XXII sprat. G. Vitakeru.
Frenk?
Keti!
G. Mejnard je ostavio predračun za krov.
U kuhinji je.
1. 200 dolara. Ne mogu. -Nisam...
Šta? -Jednom, odavno...
Imao sam...
Problema.
Mislio sam da se to neće ponoviti.
Nisam pomišljao... -Imao si problema?
Da.
I nikome se nisi obratio? Lekaru? -Ne.
Ne razumem.
Ni ja.
Sigurno postoje ljudi... -Ne znam.
Zato što...
Ja onda ne znam šta...
U redu.
Hvala ti.
KLINIKA
G. i g-đa Vitaker? Ovo je dr Bouman.
Gospodine Vitaker, milo mi je.
Gospođo Vitaker, lepo izgledate.
Možemo da počnemo. Gospođo,
bilo bi najbolje da nasamo razgovaram sa vašim mužem.
Naravno. -Tako je najbolje.
Svakako, doktore. Videćemo se kasnije. -Da.
Danas se na takvo ponašanje gleda
sa naučnog stanovišta, savremenije nego nekada.
Ali ukoliko neko želi da se leči
i vodi normalan život,
šanse su od 5 do 30%
da će ponovo biti heteroseksualan.
Mnogima samo lečenje menja način razmišljanja.
U čemu se lečenje sastoji?
Psihijatrijska terapija, dvaput nedeljno ili više.
Razgovori? -Da. Mada neki koriste
i iskustvene metode. -Iskustvene?
Terapiju elektrošokovima. Ili hormonsku.
Znam da izgleda strašno u početku.
Razmislite. Razmotrite razne mogućnosti,
razgovarajte sa ženom... -Ne, već znam.
Želim da počnem lečenje.
Ne smem da dozvolim da mi ovo uništi život.
Život moje porodice.
Znam da je to bolest, jer se osećam...
Dostojan prezira.
Izboriću se sa tim, obećavam vam.
Savladaću ga, tako mi Boga.
Potvrdite zakazane termine. U isto vreme idućeg utorka.
Hvala vam, doktore.
Hvala vam.
Frenk? -Molim? -Ponosim se tobom.
Ne govori to. -Ali ponosim se.
Dr Bouman je izgleda veoma fin čovek, zar ne?
Ne znam, Ketlin. Pretpostavljam da jeste.
Mora da ti se mnogo svideo kad želiš ponovo kod njega.
Kod koga bih drugog? -Sigurno ima toliko lekara...
Hoću da završim s tim! Razumeš li?
Nemoj, molim te.
Izvini. Žao mi je.
Dobro jutro. Želim vam prijatan dan. -Hvala, Kiti.
Dobro jutro. -Marlen. -Našla sam ovo u ormanu.
Šta je to? -Vaša lampa, ona koja je nestala.
Da dam da je poprave? -Da, molim te.
G. Fajn vas čeka...
Nisam te video. -Je li sve u redu?
Naravno. Šta ima novo? -Uzeo sam prve primerke.
Kako izgledaju? -Odlično.
Ostavi ih, pogledaću kad budem stigao.
U redu. Javićeš mi svoje mišljenje?
Naravno. To će mi biti prvo.
Kako da te vratim na golf? Nisi dolazio nedeljama.
Znam. -U nedelju. I nema izgovora.
Dobro. -Držim te za reč.
Hvala ti. -Nećeš ništa više?
Dobavljači sve imaju. Ovo je samo dodatak.
Ne zaboravi izložbu u subotu, večeras nagovori Frenka.
Njemu moraš da pišeš podsetnike.
Nažalost, doći će i Mona Loder.
Tu je njen ujak, veliki trgovac umetninama.
Upoznala sam ga kod Mone. Feminiziran je za moj ukus.
Kako to misliš? -Znaš, malo više je ženskast.
Misliš... -Da, draga. Jedan od onih.
Naravno, možda grešim. Ali takav sam utisak stekla.
Ne voliš ih? -Ne naročito. Mada ne znam ni jednog.
Možda sam staromodna, ali volim prave muškarce.
Zašto me toliko ispituješ? -Zanima me tvoje gledište.
Čitala sam članak u novinama. Šta?
Ništa. Drago mi je da pokazuješ interesovanje
za još jedan društveni problem. Već vidim naslov:
"Ketlin Vitaker blagonaklona prema homoseksualcima".
Ta reč. -Vidimo se u subotu. Dovedi Frenka. -Pokušaću.
Hačinson je uzeo loptu pred linijom i postigao gol.
Da si video! -Hoćeš da vidiš moju tačku za resital?
Ja sam pričao sa tatom! -Pustite oca da večera.
Hoćeš još jedan odrezak? -Dovoljno mi je.
Sigurno? Imam još u rerni. -Neću, hvala ti.
U subotu igramo protiv Linkolna. Ako ti ne radiš.
U subotu je otvaranje izložbe moderne umetnosti.
Elinor je sponzor. -Gospode! -Znam da to ne voliš,
ali ja moram da idem, a Elinor je molila da dođeš.
A ja? Nikoga nije briga šta ja radim u subotu.
Žao mi je, u subotu imam neodložnu obavezu.
Tata bi mogao da dođe. Zar ne? -Videćemo.
Dodaj mi puter, Dženis.
Jesi li išao kod njega? -Jesam.
Ništa mi nisi rekao.
Kako je bilo kod Boumana? -Fino.
Ništa više nemaš da kažeš svojoj voljenoj ženi?
Moji razgovori sa doktorom su poverljivi.
I to spada u lečenje. -Razumem, dragi.
Čekaj da vidiš ordevre.
Dobavljači divno rade.
Mislim da ćeš ove godine biti prezadovoljan.
HARTFORDSKI KULTURNI CENTAR
Oprosti što sam zakasnila, Elinor.
Dobar dan, Mona.
Da te upoznam, moj ujak Moris Farnsvort,
užasno uspešan trgovac umetninama iz Njujorka.
Bio je ljubazan da dođe na naš provincijski skup.
Dragi, dozvoli da ti predstavim
moju dragu prijateljicu Ketlin Vitaker, o čijem liku
i društvenim aktivnostima naši listovi redovno pišu.
Mona, zaista. Ne obraćajte pažnju, g. Farnsvort.
Očaran sam. -Nadam se da ćete uživati u boravku.
Moris nam je baš pričao o falsifikovanom Rembrantu.
Nećemo te zadržavati, znamo da želiš da vidiš izložbu.
Veoma. -Božanstvena je. Elinor, treba da se ponosiš.
Hvala ti. -Bilo mi je drago, g. Farnsvort. -Takođe.
Žena uspešnog direktora druži se sa Pikasom.
Gospođo Likok, milo mi je što vas ponovo vidim.
Kako je vaš šarmantni suprug? -Vrlo dobro, hvala.
Izvinite me, molim vas. -Svakako, draga.
Rejmonde. Iznenađena sam što te ovde vidim.
Dobar dan. -Je li ovo tvoja ćerka? -Da, Sara.
Zdravo, Saro. -Dobar dan.
Jesu li ono Hač i njegov mlađi brat napolju?
Sećaš ih se, zar ne?
Sećaš se kada smo bili kod Hačinsonovih? -Da.
Idi vidi, možda hoće da se igrate.
Hajde. Učini tati?
Tako je.
Divna je. -Hvala.
Kako si saznao za izložbu? -Čitam novine.
Naravno. Hoću da kažem, kakva slučajnost.
Znam. Šalio sam se. -Znaš da nemam predrasude.
Moj muž i ja verujemo u jednaka prava za crnce
i podržavamo NAACP. -Drago mi je da to čujem.
Htela sam da znaš. -Hvala vam.
Nema na čemu.
Hajde.
Pravo, Tomi! Moraš da ga baciš pravo.
I jako. Jedan, dva, tri... Sad!
Suviše je težak.
Šta je? -Tvoj avion se prevrnuo.
Ko te je šta pitao? Hajde, Bobi.
Šta vi mislite o savremenoj umetnosti?
Teško je reći. Znam samo šta mi se dopada, a šta ne.
Recimo ovo... ne znam kako se izgovara. Mira?
Miro. -Miro. Ne znam zašto, ali oduševljena sam.
Pobuđuje osećanja. Što zvuči veoma neodređeno.
To potvrđuje moje mišljenje o modernoj umetnosti.
A to je? -Da se nadovezuje na religijsku umetnost.
Nastoji da prikaže božansko. Samo je moderni umetnik
ogoli do osnovnih oblika i boje.
Ali kad pogledate Miroa... opet nešto osetite.
To je divno rečeno.
Iskreno rečeno, ja više volim umetnike renesanse.
Rembranta, Mikelanđela.. -Izvinite me. -Svakako.
Sve je božanstveno. -Ko je taj čovek?
Dići će se prašina. -Zašto? Zbog onog smešnog članka?
Ko je on? -Rejmond Digan, sin Otisa Digana.
Tvog baštovana? -Otis je umro,
a Rejmond je preuzeo posao. -Svakako izgledate bliski.
Šta to znači? Ima zanimljiv pogled na Miroa.
Koliko je sati! Bežim, čistim tepihe za sutra.
Kada stižu dobavljači? -U četiri.
Doći ću ranije. Radi podrške. -Divna si.
Ne kažem da sam protiv integracije.
To je hrišćanski.
Ali ponoviće se događaji iz Litl Roka. -Gluposti.
Zašto? -Prvo, Konektikat nema guvernera Fobasa.
Ali najvažnije je da nema crnaca!
Ne, ali ima prilično opasnih tipova
pobornika integracije. -Opasnih?
Da. I veoma privlačnih. Poznatih, kako čujem,
zbog svojoj naklonjenosti crncima. -Prestani.
Gde si to čuo? -Širli mi je pročitala.
Trebalo je da znam. -Šta ste čuli? -Ništa.
Doneću vam piće. Izvinite me.
Evo je! Najlepša cura u odaji!
Piće budi Teksašanina u tebi. Da Elinor ne čuje.
Neka čuje. Tvrdim da je Frenk najsrećniji momak.
Sve je to lažno. Treba da je vidite bez šminke.
Frenk!
U pravu je. Nikad ne znamo kako žena zaista izgleda.
Svaka cura ima svoju tajnu. -Da znaš.
Hoće li ova cura svom mužu da donese piće?
Dragi, dovoljno si popio. -Ne, nisam.
Želim da nazdravim našim divnim domaćinima
zbog još jedne uspele godišnje zabave.
Za Frenka i Keti, g. i g-đu Magnatek.
Hvala ti. Da vam donesem novo piće? Rone? -Ne.
Ja hoću. -Mislim da imaš dovoljno.
Ja ću, gospođo. -Hvala.
Zdravo. -Dušo, je li sve u redu?
Zašto? -Nikad nisam videla Frenka ovoliko pod gasom.
Mnogo radi, pod velikim je pritiskom.
Sigurna si? -Da. -Rekla bi mi? -Naravno!
Mislim da smo priredile izvanredno dobru zabavu.
Lepo je ispalo. -Ketlin, nadmašila si sebe.
Hvala ti.
Zabava je bila divna, s obzirom na sve.
Mada bih volela...
Da nije bilo onako ružno pred našim prijateljima.
Da nisi insistirao na...
Šta je bilo?
Isuse! Keti, ne mogu ni... Gospode!
Ne mari. Važno je da se trudimo.
Nemoj! -Šta?
Siguran sam da bi ti Dik Doson
veoma rado ponudio svoje usluge.
Ne bi imala ništa protiv? Zgodan je Dik.
Mogao bi i Sten da se nađe.
Ti si jedini koga želim. -Pusti me!
Ti si za mene muškarac, pravi muškarac! -Prekini!
Keti, izvini.
Sve je u redu. Slučajno je.
Krvariš? -Jedva malo.
Donesi mi led, dragi.
Leda? -Da.
Znam. Sve je u redu. Dobro sam.
Ne mogu da ostanem. Idem na ručak sa Stenom.
Lepo. Ne mogu da verujem da ti ih nisam dala.
Lepo ti stoji frizura. -Eksperimentisala sam.
Divna je.
Hvala.
Keti? -Molim? -Šta ti je s glavom?
Ništa. Udarila sam o vrata. Smešno, zaista.
Keti. -Molim?
Je li se desilo nešto između tebe i Frenka? -Ne razumem.
Ja sam ti najbolja prijateljica.
Ništa se nije dogodilo. Ama baš ništa.
Najdraža sam ti i najbliža prijateljica na svetu.
Možeš da me pozoveš u svako doba, čuješ li?
Gospođo Vitaker?
Mogu li nešto da učinim?
Sigurni ste?
Dobro sam.
Teška su ovo vremena. Sa mojim mužem...
Dešava se u braku.
Znam. Ali je neprijatno.
Oprosti mi, molim te. -Da vam oprostim?
Moram da odem po rasad na farmu van grada.
Moram da pođem.
Zašto ne pođete i vi? Svež vazduh, promena okoline.
Prijaće vam, da ne mislite.
Ne, ne bih mogla.
Hvala na ponudi. Veoma si ljubazan.
Sigurni ste? -Gospođo Vitaker? -Da?
Traži vas gospođa Barker! -Odmah dolazim!
Moram da idem. -Dobro.
Nije problem, mislila sam da odem po njih u pet.
Da se zamenimo za četvrtak? Nije problem.
Drago mi je da mogu da pomognem. Svakako.
Rejmonde!
Gospođo Vitaker. -Zdravo. -Dobar dan.
Upravo sam primila poziv i sve se izmenilo.
Dakle, ja...
Predomislili ste se. Odlično.
Divno je. Šta je to? -Hamamelis.
Sa lišćem boje kestena. Redak u ovim krajevima.
Divan je. Bio si u pravu, ovo je prelepo mesto.
Je li to staza? -Mislim da jeste.
Hajde da vidimo. -Dobro.
Ponekad se radije poverimo ljudima izvan našeg sveta.
Ali kada se poveriš, podeliš brigu sa nekim,
taj prestaje da bude stranac, zar ne?
Pogledaj! Divota!
Je li on krivac?
Nije hteo da me udari.
Žao mi je.
Bog zna da svi imamo svoje probleme. I ti...
Šta?
Od kako sam te srela na izložbi,
razmišljam kako li je biti... sam u sobi.
Zato što si obojen, ili već zbog čega.
Kako se osećaš.
Ja svakako nikada...
Naviknete se.
Da me ne razumete pogrešno. Postoji čitav svet,
ovde u Hartfordu, gde svi izgledaju kao ja.
Samo što mali broj ljudi napušta taj svet.
Ja svome detetu želim što i svaki otac:
da joj pružim prilike koje ja nisam imao.
Prirodno. -Ali ću vam reći, ako vas zaista interesuje.
Da.
Jeste li gladni? Mogli biste nešto da pojedete?
Mislim. -Odvešću vas na moje omiljeno mesto.
U bolje dane ima toplo jelo, hladno piće
i pristojnu muziku. -Šta ćeš bolje.
Eto.
Zeleni Edsel!
Evo me. -Izvolite, gospođo. Dozvolite.
Hvala vam... najlepše.
Gospode.
Dozvolite, gospođo. -Hvala vam.
Nisam obučena za restoran. -Lepo izgledate.
Ne brinite, ovo je vrlo prijatno mesto.
Ester. Ne umeš više da se javiš?
Izgleda da ti je dobro i samom.
Ljuta si što ne dolazim često kao ranije. -Je li?
Donesi nam dva pića.
Šta biste želeli? -Dakari, ako...
Dakari i burbon s ledom. Hvala ti, lutko.
Šta ti to radiš, dečko?
Hvala.
Nadam se da je tebi situacija zabavna.
Zašto to kažete? Ovo je fino mesto.
Kako si, Gas?
Vidite?
Hvala.
Hvala, Ester.
U zdravlje jedinih u prostoriji.
Ne moramo da ostanemo ako vam nije prijatno.
Biću dobro, samo da sam dalje od Ester. -U redu.
Hvala ti na divnom popodnevu, Rejmonde.
Hvala vama, gđo Vitaker. Bilo mi je veoma lepo.
Gospođa Vitaker je tako formalno. Da li bi...
Da li bih?
Da li bi me zamolio za ples?
Divno izgleda. Gde da je stavimo?
Tamo, pored prozora.
Da, divno je. -Svakako.
Gde li sam stavila spisak?
Obećala sam Dženis da neću kasniti na resital.
To se ne propušta. -Htela sam da te pitam...
Da? -Kako se zove crkva kojoj pripadaš?
Ebenezer? Baptistička škola? -Mislim da je ta.
Ili Južna Baptistička? Ženska grupa za pomoć?
Nisam znala da ih ima više. -Samo se negde prijavljujem.
Divno je što nalaziš vremena pored toliko posla ovde.
Imam mnogo stvari na tavanu i sve hoću da pregledam,
pa sam pomislila da znaš kome bih to mogla da dam.
Naravno. Nije teško naći one kojima treba pomoći.
Tu si svakako u pravu.
Bože! Dobar dan. Mogu li da vam pomognem?
Dobar dan, gospođo. Ja sam Redžinald Karter,
a ovo je Marta Livingston. Hartfordska podružnica
Nacionalnog udruženja za poboljšanje položaja crnaca.
Udruženje mi je poznato.
Možda biste želeli da pročitate našu brošuru. -Da.
Da li biste nam dali potpis podrške?
Već kasnim. Sibil, potpiši za mene. -U redu.
Majko! -Zdravo mila. Je li nedavno počelo?
Gde su ti drugarice?
Tamo.
Dženis?
Sibil?
Halo? -Keti. -El?
Hvala nebesima! Zovem te čitav dan. -Šta je bilo?
Ništa nisi čula? -Ne. Šta se dogodilo?
Kolaju zlobne glasine. -U veži čega?
O tebi. -Pobogu. Šta je sad?
Mona.
Ide uzduž i popreko i kune se
da te je videla sa nekim crncem u Frenklinu.
Izlazili ste iz kamioneta ili tako nekako.
Sa istim crncem sa kojim si razgovarala na izložbi.
To je nečuveno!
Razgovarala sam sa g. Diganom, ali ovo...
Znam. Ne možeš da zamisliš kako je ovde.
Od osam jutros telefon ne prestaje da zvoni.
Cela stvar je apsurdna. -Znam, draga.
I šta sad da radim, za ime sveta?
Kao prvo, uzmi novog baštovana.
Za ime sveta... Javiću ti se, Frenk je stigao.
Svakako. -Pozvaću te kasnije.
Otkud ti? Je li sve u redu? -Samo mi reci jednu stvar.
Je li istina to što pričaju? -Zar uopšte možeš da...
Jer ako u tome ima i mrva istine, kunem se da ću...
Žao mi je što si morao da čuješ tu glupost.
Dik Doson to očigledno ne misli
čim me je danas zvao. Kaže da ceo grad bruji!
Sibil će te čuti! -Poslao sam je iz kuće!
Imaš li predstavu šta to može da učini?!
Shvataš li kakve će posledice biti po mene,
po moj ugled koji gradim 8 godina,
zbog tebe, dece i kompanije!
Kunem ti se, šta god Mona tvrdi da je videla
apsolutno je proizvod njene odurne mašte!
Razgovarala sam jednom prilikom sa Rejmondom.
Doveo je ćerku na izložbu. Očigledno čak ni ovde
bela žena ne sme ni da progovori sa crncem!
Poštedi me prava crnaca! -Znaš kakva je to žena!
Osim toga, već sam ga otpustila.
Nećemo ga više videti.
U redu.
Zbog toga si došao kući? Zbog Dikovih reči?
Na poslu se nešto desilo?
Recimo da sam ranije dobio nagradu za Božić. -Molim?
Mesec dana odmora.
U vreme najvećeg posla. Kakva prokleta čast.
Ali kad uzmeš u obzir kako sam izvanredno radio
od kako je dobri dr Bouman stupio na scenu...
I da godinama nisam imao odmor...
Duguju ti odmor, toliko si za njih radio.
Palm Springs je lep. Tako kažu oni gore.
Možda ti u ovom času ne izgleda,
ali sada je najpametnije otići na odmor.
Za oboje.
Sigurno si imao užasan dan.
Tata je kod kuće! Otkud to, tata?
Otac ima posla. Uzmi čašu mleka
i idi da radiš zadatke. -Da, majko. Tata...
Poslušaj majku. -Razumem.
DIGANOVA PRODAVNICA BAŠTENSKIH POTREPŠTINA
G. Digan! -Da, Džejk? -Neka gospođa vas traži.
Odmah ću.
Dobar dan. -Dobar dan.
Hvala ti što si došao. Znam da si zauzet.
Snašao sam se. Drago mi je da ste se javili.
Je li sve u redu?
Izvolite?
Možemo li da idemo odavde? -Naravno.
HILDA KREJN HRABRI I SMELI
Šta je bilo? Šta se desilo?
Htela sam da te vidim.
Ja... ne mogu. -Šta to?
Da se družim sa tobom.
Bio si zlatan prema meni,
a ja sam bila nepromišljena misleći da... -Šta?
Da jedna osoba može da se zainteresuje za drugu?
Da za tren može da vidi ispod površine?
Ispod boje?
Misliš li da ikad vidimo?
Šta se krije ispod površine?
"Tik iza pada u nemilost,
čuvaj se tog mesta koje krasi blistavost."
Mislim.
Nemam izbora.
Volela bih da tako mislim i ja.
Želim ti sreću, Rejmonde.
Gospođo Vitaker! -Ti, dečko!
Ruke sebi!
Da, ti! -Nemoj, Rejmonde. Molim te.
Tako si lep.
Baletanke! Hvala ti, majko! Hvala, oče!
Srećan Božić, mila.
Sada ću biti dobra kao sve devojčice iz razreda.
Izvoli, dragi. Baš kako voliš.
Tata! Vidi parnu lokomotivu! -Divno.
Nebesa! Znala sam da sam nešto zaboravila.
Sitnicu za Božić Batu i njegovu ženu.
Šta ovde imamo?
Bermude, Akapulko...
Rio, Majami. -Ti izaberi.
Majko, pomozi mi da vežem baletanke. -Odmah, mila.
Sten stalno oduševljeno priča o Majamiju.
Bilo bi divno da idemo u Majami.
El kaže da je božanstveno. Sve je ružičasto.
Stvarno? Onda možemo i na Bermude.
Zaista te volim, dragi.
Novogodišnja noć u Majamiju Dočekajte 1958.
Mnogo si zgodan u belom smokingu i sa kravatom.
Dobro je, jer jedva dišem. -Nije tako strašno.
Dopada ti se moja haljina? -Veoma. Zar nisam rekao?
Nisi.
Haljina je očaravajuća, kao i žena koja je nosi.
Tako je već bolje.
Oprostite. -Nema problema.
Imate divnu porodicu. -Hvala Srećna Nova godina.
Srećna Nova godina.
Dame i gospodo, vreme je!
Započinje odbrojavanje do Nove godine!
Samo što nije.
Pet, četiri, tri...
dva, jedan... Srećna Nova godina!
Srešna Nova godina, dragi. -Srećna Nova godina, draga.
Martine!
Znaš da ne smeš tamo!
Šta sam rekao za bazen? Ne smeš tamo da ideš!
Zdravo! -Zdravo.
Je li ti plivanje prijalo?
Zar nije ovo sunce divno?
Dona! -Šta je?
Vreme je da izađeš. -Zašto? -Zato što ja tako kažem.
Dobro! Dosta mi je modnih saveta za popodne.
Vreme je za moju gospođicu Mičel.
Bože. Ostavila sam je u sobi. Baš sam šašava.
Hoćeš da ti je donesem? -Ne. Samo što si seo.
Nije mi teško. -Sigurno?
Da. Ionako treba da uzmem novine.
Hvala ti, dragi. Na noćnom stočiću je.
Vidi, Hač.
Vidite ko dolazi. Tatina devojčica.
Tatina devojčice! Gde ideš? -Kući.
Kod svog tatice? I njegove bele devojke.
Gde si krenula? Samo hoćemo da se igramo!
Pogrešno si skrenula, tatina devojčice.
Tatina devojčice! Ovamo.
Pogrešno je skrenula. Kao i njen tatica.
Stigli su! Vidim kola!
Dobro došli kući, gospodine i gospođo.
Nebesa! Divnog li dočeka! -Zdravo, tata. Majko.
Je li bilo božanski? -Slušaj ti nju!
Jeste li se lepo proveli? -Da. Zaista sam se opustio.
Dejvide, pomozi Sibil oko prtljaga.
Tata, pokušaj da pogodiš šta se desilo u školi.
Predajem se. -Ja pomažem, majko.
Bili Hačinson i još dva dečaka su izbačeni iz škole.
Misliš, kažnjeni su neko vreme? -Ne, izbačeni su.
Što su devojčicu gađali kamenom u glavu.
Strašno! Devojčicu iz škole? -Ne. Ona je crnkinja.
Molim? Ko ti je to rekao? -Tomi Hokins.
On je sve video i prijavio direktoru.
Je li to istina, Sibil? -Bojim se da jeste, gospođo.
Šta je ovom gradu! -To su dečija posla.
Hač kaže da su hteli da je nauče pameti.
Strašno. Nećeš više da se igraš sa Hačom, jasno?
Da, mama.
Kad si već tu, upali ocu televizor. -Važi.
Kako se piše suknja"? -Samo malo, telefoniram.
Dobar dan. Da li biste mogli da mi pomognete?
Dobila sam vašu veoma informativnu brošuru
pa me interesuje šta konkretno tražite
za svoj volonterski program? Vidite...
Da, sačekaću.
Tata je stigao.
Šta je bilo?
Zabolelo me je rame. Nisam mogao da ostanem.
Ništa nisi rekao.
Tata, naučila sam špagu. Hoćeš da vidiš?
Otac samo što je ušao, a ti treba da radiš zadatak.
Da, majko.
Nisi išao na redovnu kontrolu, sada bi mogao.
Da pozovem dr Elisa? Nisi bio ima tri godine.
Nisam ti rekla? Pedijatar misli da će Dženis
morati da nosi proteze. -Moram li?
Ima izbačene gornje zube. -Nećeš pogoditi šta radim.
Gde ti je kaput? -U garaži. -Šta će tamo?
Glancam tatina kola. Izgledaće sjajno!
Dokle da govorim da smete da se igrate napolju
samo ako ste obučeni kako treba! -Da, majko.
Dižem ruke. Ako hoćeš da umreš od upale pluća, idi.
Ti pokušaj da ih urazumiš, jer ja šta god da uradim...
Šta se desilo?
Dejvide, Dženis. U svoje sobe. Odmah!
Šta je bilo?
Nešto se dogodilo. -Šta?
Zaljubio sam se...
U osobu koja želi da bude sa mnom.
Nikada nisam upoznao taj osećaj.
Znam da zvuči okrutno...
Trudio sam se da prekinem.
Mislio sam da to mogu da učinim, zbog tebe i dece.
Ali ne mogu. Jednostavno ne mogu.
Pretpostavljam da ćeš...
želeti razvod.
Elinor, ovde Keti.
Zato nisam mogla ništa da ti kažem.
Sirotice moja. Nikad ne bih ni pomislila.
Za Frenka nikako.
Ćutanje mi je najteže palo.
Beskrajno skrivanje. Naši životi zatvoreni u tami.
Imate li nešto ušteđeno? -Jedva malo.
Sada je i Frenkov posao o koncu.
Dušo, ako ti išta zatreba... Zaista. Tu smo.
Hvala ti. Što si uvek bila uz mene.
Znaš, čudno je to. -Šta?
Jedina osoba sa kojom sam mogla da govorim o tome...
bio je Rejmond Digan. -Šta?!
Istina je. Ne kako je Mona predstavila, nikako.
Samo smo razgovarali. Ali ja sam se osetila...
Ne znam ni sama. Nekako živom.
Znam da je smešno i ludo, ali mislim na njega.
Šta li radi? O čemu razmišlja?
Šta da kažem? Puna si iznenađenja, nemam reči.
Šta hoćeš da kažeš? -Stvarno sam bila budala.
Napadala sam Monu zbog "izmišljotina".
Kako možeš to da kažeš? -Ništa ja nisam rekla.
Ko sam ja da drugima govorim kako da žive?
Ničeg nije bilo među nama, rekla sam ti.
To se mene ne tiče. Mada ne bih rekla da nije bilo.
Gospođo Vitaker?
Oprostite što vas uznemiravam, ali...
Da, Sibil?
Odavno nešto želim da vam kažem.
Mislim da biste želeli da znate, mada nije moje...
O čemu je reč? -O obojenoj devojčici koju su napali.
Da? -Žao mi je, ali to je Sara, Diganova ćerka.
Molim?! O, ne...
Susedi kažu da je dobro. -To siroto, drago dete...
Zašto mi nisi rekla?! Tome ima više nedelja!
Ne ljutite se, nisam htela da pogoršavam situaciju.
Znaš li gde živi g. Digan?
U očevoj kući, ugao 12. i ulice Gavenor. -Hvala.
Sada ćete otići tamo? -Pripazi decu. Neću dugo.
Gospođo Vitaker! -Molim?
Hoćete da pođem sa vama? -Ne, biću dobro. Hvala ti.
Za ime sveta...
Da? -Čim sam čula, sela sam u kola.
Kako si ti? Kako je Sara?
Dobro smo. Hvala.
Prođite iza kuće.
Sve je u redu, Sara. Odmah se vraćam. -Dobro.
Šta ste preživeli!
Šta je sa dečacima? -Ništa. Neću da to ponovo preživi.
Ne sada kada nam svaku noć uleću kamenice kroz prozor.
To je užasno! -Ne bacaju ih belci već crnci.
Izgleda da su bar u tome belci i crnci složni.
Kako god, uskoro odlazimo zauvek.
Odlazite?
Da.
Gde? -U Baltimoru imam brata, naći će mi posao.
Pakujemo se.
Za dve nedelje krećemo na jug vozom u 4:30.
A tvoja radnja, posao?
Posao je propao. Niko neće da me angažuje.
Prodaću radnju rođaku.
Ovde za mene ničeg više nema.
Mada sam u Hartfordu ceo život proveo.
Možda, jednog dana...
Kada se skrasiš, mogla bih...
Da ti dođem u posetu. Da vidim Baltimor.
Izgleda da ću ponovo biti sama.
Gospođo Vitaker...
Keti, molim te.
Tamo nas niko ne zna.
Nisam siguran da bi to bilo pametno.
Posle svega...
Najvažnija mi je Sara.
Naučio sam se pameti. Dva sveta se ne mešaju.
Video sam kako varnice lete.
Svakakve.
Želim da imaš dobar život.
Divan život.
Hoćeš li mi to učiniti?
Zbogom, Keti.
Halo? -Keti? Jesam li te probudio?
Izvini što zovem ovako kasno, nadam se da...
Ne, bila sam budna.
Nisam hteo da uznemirim decu. -Naravno.
Kako su oni?
Dobro. Stalno pitaju kada ćeš doći kući.
Znam. Delom zbog toga i zovem.
Juče me je Dik zvao, kaže da je sve gotovo.
Dokumenta su spremna. Pitao je...
da li ti četvrtak odgovara? Oko tri?
Rekoh mu da četvrtkom ti voziš decu,
ali da nisam siguran.
Nikad nisi znao kojim danima vozim decu.
Sredom i petkom, od kako pamtim.
Večito sam rasejan...
U koliko sati u četvrtak?
Molim? -U koliko sati treba da se nađemo?
U tri.
U redu.
Odlično. To bi bilo sve. Znam da je kasno...
Jeste.
Videćemo se u četvrtak.
Do viđenja, Keti.
Do viđenja, Frenk.
67. 32 dolara. Koji je dan danas?
Ne treba to da radiš, Sibil. -Petak je.
Sad ima toliko posla, ne moraš da poliraš sto.
Nema razloga da sve zapustimo.
Znam. -Ne zaboravite spisak za nabavku.
Hvala ti. Ne znam kako bih...
Neću dugo. -Dobro, gospođo Vitaker.
Zašto ovde skrećemo? -Odmah se vraćam. -Gde ideš?
Ostanite tu.
Ukrcavajte se!
Voz za Njujork i Vašington polazi!
K R A J